Ötvenegy éves korában, 1928-ban megnyert pályázat eredményeként tervezte Medgyaszay István legnagyobb méretű megépült művét, a Baár–Madas Református Leánynevelő Intézetet. A következetesen egyéni szemléletű építész ekkorra már jelentős életművel bírt, mondhatjuk, pályája csúcsán volt. Gondoljunk csak a veszprémi és soproni színházakra vagy a rákosmulyadi templomra. A terv a funkciót követő tengelyességet pavilonos jelleggel kívánta föloldani, a terep lejtéséhez kiválóan alkalmazkodva. Az épület elkészültekor nagy sikert aratott. A tizenkét tantermes líceum, a hozzá kapcsolódó internátus és kórház arányosan bontott tömegeivel, nagy teraszaival és ablakaival a diákok lelkét kívánta megszólítani a felelős vidámság gondolatával. Az iskolát 1952-ben államosították, 1990-ben Budapesti Református Gimnázium néven újjászervezték, majd 1993-tól már ismét a Baár–Madas Református Gimnázium és Általános Iskolában folyik az oktatás, ahol mindig nagy ünnep a ballagás. A rendezvény lezárása idén is a Torockó téri református templomban volt, ahol a szokásos köszöntések után a lelkész azt mondta a végzősöknek:
„Ez az épület egykor befogadott benneteket, de kőből épített részei, természetes puritánsága meg is védelmezett. Megadta a keretet a tudás megszerzéséhez, amivel aztán bátran léphettek ki a nagybetűs Életbe.”
Szép mondatok.
![](/data/articles/6/61/article-6166/IMG_8400_export_fit_800x10000.jpg?key=6bd13336caa64a2afdba85b5758ed538)
A Baar-Madas főbejárata
Medgyaszay István építészetében székelykapu és vasbeton nem mondanak ellent egymásnak,
![](/data/articles/6/61/article-6166/IMG_8417_export_fit_800x10000.jpg?key=94446a01ea7226355991d47d383ffb52)
A Baar-Madas bővítésének bejárati árkádsora szembenéz a régi épülettel
Ezzel az erős érzéssel közelítek az iskola vagy mondhatnánk, az intézmény új bővítése felé. És közben elém tolakszik az osztrák építész, Adolf Loos sokszor emlegetett kijelentése: A díszítés bűn. Én meg épp a díszítéssel próbálom a lelket továbbvinni. Szerencsére Medgyaszay István kisegít. Ő nem ilyen túlzott egyszerűsítésben látja a modernizmust, amikor így ír: „Alkossunk hát mi is újat, a mi életünknek valót, a mi népünk formakincséből és formáljuk azt a mi lelkünk szerint. Ne féljünk a nagy, nyugodt, sima felületektől, de ha díszeset akarunk itt-ott, az legyen igaz anyagból és egészen eredeti, legyen magyar és igazán szép.”
Medgyaszay életművében az az igazán máig ható tanulság, hogy ő nem másolt népi mintákat, hanem egyéni szemléletével, ízlésével átdolgozva a magyar szellemet kívánta átültetni.
Ezzel a lelkülettel jutottam el a Baár–Madas új épületéhez, amely a lehető legtermészetesebb módon, az egykori teniszpályák helyére került. A régi épület koordinátáit felvéve, szinte magától értetődőn áll itt az új ház. Az eredmény egyszerűen jó, nem is látszik, hogy a tervezésnél milyen sok szempontot kellett figyelembe venni. A bejárati árkádsor szimmetrikusan néz szembe a régi épület keresztszárnyának rizalitos részével, jelképesen is jelezve, hogy az építésznek, Gondos Csabának szembe kell nézni a nagy mester művével, vállalva annak bővítését. A beépítési kötöttségek viszont a főtömeget kissé elhúzzák ebből a szimmetriából, ami jót tesz a tervnek, mert ugyanaz a szimmetria–aszimmetria arány jön létre, mint az eredeti épületnél. Érdemes összevetni a két bejáratot. Az iskola főbejárata szolid, mértéktartó, itt egyesével, párosával érkeznek a diákok. Az új tornacsarnokot viszont osztályok lepik el, indokolt a nagyvonalú, hosszanti árkádsoros belépő. És mindkettő fölött ott a jellegzetes díszített mellvéd. A főbejáratnál a mellvéd mögött emberek állhatnak, az új épület díszített mellvédje mögött a gépészet guggol.
![](/data/articles/6/61/article-6166/IMG_8419_export_fit_800x10000.jpg?key=735df35e69d4d6e47242593af42f6364)
Az új épület mellvédje ráfelel Medgyaszay mellvédjéra
Kilépve az új épületből, a majd százéves oskola keresztszárnyával találjuk szembe magunkat, annak gyönyörű, rizalitos homlokzatával, a kettős lépcsősorral, mellvédjein nevezetes díszítésekkel. Érdemes visszanézni, érezhető a rokonság.
Három fényképet ismerek Medgyaszay Istvánról. Az elsőn a Baár–Madas megnyitóján Horthy Miklós kormányzó, Ravasz László püspök és Klebelsberg Kunó kultuszminiszter mellett áll, a második saját műtermében, míg a harmadik az ötvenes évek elején készült, és kollégái körében látható. Mindhárom képen komoran néz előre. A harmadik kép komorsága érthető, a második világháború után szakmailag méltatlan kényszerhelyzetbe került, na de az első kettőn? Medgyaszay Ménesi úti háza, amelyet családja számára épített, ma Medgyaszay Emlékhely, kiállítóteremként működő nappalijában mondtam el ezt Ládonyiné Bartha Gabriellának, az építész unokájának, aki így válaszolt: Á, dehogy komor, kedves, vidám ember volt, szerette a családját, a gyerekeket. Jó, akkor módosítok, gondoltam, nem komor az a tekintet, hanem az elhivatottság látszik rajta. Abban meg biztos vagyok, ha most onnan fentről lenézne erre az új épületre, elégedetten mosolyogna. Jó szívvel mondhatjuk, hogy Medgyaszay István építész lelke a Gondos Csaba által tervezett új bővítésbe szépségesen átvándorolt.
Nyitókép: Új épülettel bővült a nagyhírű református gimnázium, a budai Baar-Madas
Fotók: Nagy Gergely